Tidigare:
- Vem är där? - Jag är en röst i ditt huvud.
Någon måste hålla koll på mig. Du är den enda som gör det nödvändiga.
Jag är kung Arthur av Camelot.
Merlin förutspådde för länge att ni skulle komma.
- Vi är tillbaka! - Vi gick precis in i Camelot.
- Hur länge var vi borta? - Sex veckor.
- Varför gör du det här? - För att jag är den Mörka.
Kom igen, nån måste kolla vad förbannelsen gör.
- Jag vill inte bli en apa. - Jag gillar mitt minne.
En av oss måste vara modig och se vad som sker när man korsar gränsen.
- Inte jag. - Inte jag.
Toker! Jag tolkar din tystnad som ett tecken på mod.
Kom igen.
- Stopp! - Ledsen.
Vi kan inte vara kvar så länge Emma är den Mörka.
Snödrottningen, Pan och terror-trion, vi klarar såna skurkar.
Men Emma var en av oss, hon vet hur vi besegrar skurkar.
- Säg, hur har vi nån chans mot henne? - Om du är dum nog att gå, varsågod.
Vem ska rädda oss om vi stannar? Du?
Kom igen, gör det.
Ursäkta oss.
Nej.
Det var nåt nytt.
CAMELOT SEX VECKOR SEN
- Wow! - Wow är rätt ord.
Jag är inte klädd för det här.
Hans kungliga höghet, kung Arthur.
Tillåt mig att presentera den underbaraste varelsen i Camelot:
Min drottning, Guinevere.
- Ers Majestät. - Det är ett nöje att ha er här.
Vi har väntat på er sen vi hörde Merlins profetia.
- Hoppas ni inte har väntat för länge. - Bara ett årtionde eller så.
- Förlåt. - Det är nog värt att vänta på.
Och det har gett oss tid att förbereda en bal till er ära.
Jag sa ju att vi borde komma.
Jag gillar alla fester jag inte ordnar maten för.
- Är det här nödvändigt? - Du har tur som inte sitter i frysen.
Ta av det, annars säger jag till Arthur att han välkomnade den Mörka...
Vad var det, syrran? Jag hör inte.
Ingen här vet vilka vi är, och så ska det förbli.
Du kan låtsas vara min stumma kammarjungfru-
- eller gå tillbaka till Mormors. Kloker kan stå för mödravården.
Vi hinner inte med en jäkla bal.
- Jag blir inte ond på en kväll. - Jag chansar inte.
Ers Majestät, när börjar vi leta efter Merlin?
Hitta honom? Det behövs inte. Vi vet precis var han här.
Så den mäktigaste trollkarlen sitter fast i ett jäkla träd?
- Jag sa precis samma sak. - Tror du vi kan få ut honom?
Vi tror inte, vi vet. Merlins profetior slår aldrig fel.
Varför vill ni så gärna befria honom?
Vårt hem hotas av... Det heter "den Mörka".
Den Mörka? Vi är väl medvetna om den demonen.
Det är illa. Jag hoppas Merlin kan hjälpa er.
Först måste vi befria honom.
Det sägs att en av er är Frälsaren.
Vem av er är det?
- Jag... - Jag är Frälsaren.
Det är jag som ska befria Merlin, sen kan vi ta hand om den Mörka.
Sen kan alla åka hem.
NUTID
Den äkta kärlekens kyss.
Varför funkade det inte för dig och krokodilen?
Det funkade första gången och väckte mannen bakom odjuret.
Men Rumpel blev rädd för ett liv utan makt-
- och han valde makten framför kärleken.
Han drog sig undan, och i det ögonblicket-
- fick mörkret tillbaka greppet om honom för alltid.
Det är inte en förbannelse om den drabbade vill ha den.
Det blir inte ett problem med Emma.
Killian, vänta. Du tror du kan hantera de onda.
- Jag har slagits mot honom länge. - Du försökte döda honom. Och nu...
Det är mycket lättare att hata de onda än att älska de onda.
Var försiktig.
Emma Swan, Emma Swan, Emma Swan.
- Henry. - Mamma?
- Du behöver inte vara rädd för mig. - Vad hände? Varför är du så här?
- Det är komplicerat. - Jag är ledsen, mamma...
Vad som än hände i Camelot, förlåt för att vi svek dig.
Jag vet vad jag sa, men du svek mig inte, det gjorde alla andra.
Håll dig borta från min son.
Är du rädd att Henry får höra vad som hände i Camelot?
Om sanningen är så viktig för dig, varför raderade du våra minnen?
- Det är en förbannelse, Regina. - Jag vet, men varför?
Ni ska inte veta, så jag raderade era minnen.
- Vi slutar inte förrän vi får dem. - Det kommer inte att hända.
Jag byggde förbannelsen utan det som kan bryta den, en frälsare.
- Vi har alltid löst det förut. - Ja, med mig.
- Nu är du ensam. - Du klarar det. Du kan bli Frälsaren.
Det kommer inte att hända.
- Tror du inte jag är kapabel? - Det vet jag att du inte är.
- Du har fel. Jag kan skydda staden. - Det får vi se.
Det är ett problem på väg hit som bara en frälsare kan lösa.
Synd att det inte finns en.
Vi kan inte lämna honom där. Han kommer att svälta.
- Han gillade tacos. - Hur ska vi ge ett träd tacos?
Lärde ingen dig att inte bråka med en dvärg och hans hacka?
Lärde ingen dig att böja knä inför en kung?
Var är jag? Och hur i helvete kom jag hit?
En förbannelse?
Den tog hit dig och raderade ditt minne.
- Vem skulle göra det? - Vi var inte helt ärliga mot dig.
Vår dotter, Emma, är Den onda. Hon uttalade förbannelsen.
Ljög ni? Lät ni mig välkomna den mörkaste av själar?
Vi trodde Merlin kunde förinta ondskan.
Det funkade inte.
- Var är den Mörka nu? - Emma. Hon är här.
Vi måste besegra henne med dolken.
- Seger var inte vad vi tänkte oss. - Hon är vår dotter.
Och hon har dolken.
Tyvärr släpade Emma inte bara hit dig och riddarna.
- Lille John såg dina undersåtar. - Mår de bra?
De är lite skakade. Jag kollar östra skogen med de muntra männen.
Jag börjar i väst med dvärgarna. Arthur, följ med mig.
- Vad är det? - De här leksakssoldaterna...
Jag skulle kunna döda dem genom att vifta med handen.
Jag ska inte göra det, men det kan inte vara vad Emma varnade för.
Hon tog hit dem av en anledning.
Hon sa att det skulle komma problem som bara en frälsare kan hantera.
Jag säger bara att vi kan vänta oss något mer.
Merlins torn. Det måste finnas nåt här som kan få ut honom ur trädet.
- Gör aldrig så mot mig igen. - Pratar du med mig nu?
- Jag vet inte. Får jag göra det? - Du gav mig den här.
Inte för att använda emot mig.
- Jag räddade dig. - Genom att låtsas vara mig?
Håll tyst och lyssna.
Åh... Jag skulle kunna vänja mig vid det här.
Om du hade sagt till Arthur att du var Frälsaren-
-hade han bett dig befria Merlin.
Du hade blivit tvungen att använda magi, mörk magi.
- Vad hände sist? - Jag förlorade kontrollen.
Du gav mig den här dolken så det inte skulle hända igen.
Men jag ljög inte.
Jag bryr mig inte om vad Merlin har förutspått.
Jag ska befria honom så du aldrig behöver använda mörk magi igen.
- Så du borde verkligen tacka mig. - Tack.
- Hur som helst... - Regina!
Jag menar det. Tack.
Vi har genomsökt skogen. Vi har nog hittat alla.
Regina.
- Regina? - Förlåt, jag bara...
Vad är det? Vad har hänt? Vad sa Emma till dig?
Hon sa att ingen tror att jag kan skydda staden.
Det är inte sant. Alla vet hur långt du har kommit.
De kanske inte ser mig som den elaka drottningen längre.
Jag måste bevisa för dem att jag kan vara mer.
Att förlåta mig är en sak-
- men det betyder inte att de är redo att bli ledda av mig och lita på mig.
Arthur!
Guinevere.
Tack och lov att du mår bra. Jag fruktade det värsta.
- Var är det? Var är Excalibur? - Det var borta när jag kom hit.
Oroa dig inte. Om ditt svärd är här hittar vi det.
Känner du till Excalibur? Hur?
I den här världen är du något av en legend.
- Pappa! - Regina! Hjälp!
Var är du?
- Tvinga mig inte att kalla på dig. - Du gjorde just det.
Jag letade efter dig med. Den nya stilen kommer med vissa förmåner.
- Var i helvete är vi? - Hos mig. Kom.
- Vad tycker du? - Jag är förvånad att du bjöd in mig.
Att jag är den Mörka betyder inte att vi inte kan vara tillsammans.
Snabbaste vägen till en pirats hjärta är med sprit.
Det finns ett ännu snabbare sätt.
Det är piraten jag minns.
- Det funkade för fasen inte. - Har du pratat med Belle?
- Varför funkade det inte? - För det finns inget att laga.
Det här är jag nu. Varför kan ingen acceptera det?
För att det här inte är du. Vad hände i Camelot?
Det verkar vara dagens fråga.
Svara mig för fasen då!
Jag önskar jag kunde det.
Du kan berätta allt för mig.
Men det vore inte kul. Jag är trött på att prata.
Vill du stanna eller inte?
Ledsen, Swan. Du kanske tror att du är så här.
Men det är inte så jag är.
Hitåt!
Där är den!
Du tar inte med honom någonstans.
Vill du göra det på det svåra sättet? Bra, för jag älskar det.
Regina!
- Är det bra med dig? - Jag lever, om det är vad du menar.
- Ta henne till sjukhuset. - Nej, jag måste följa efter Robin.
Du måste undersökas.
Du tror inte att jag klarar det här. Det är vad det handlar om.
Vi låter inget hända honom. Du måste låta någon undersöka dig.
Gå!
Min dam...
- Till mig? - Du är ju trots allt Frälsaren.
Hans Majestät skulle känna sig hedrad om du bar det här på balen.
Jag ser fram emot en dans ikväll.
Det är inte bara han som ser fram emot en dans med Frälsaren.
Om han gnäller behöver du nog bara byta blöja.
- Ska vi inte hämta mormor? - På balen får jag bara hjälpa Butter.
Jag kan passa honom, jag tänker inte gå.
- Men du förväntas gå. - Jag borde befria Merlin...
...inte dansa foxtrot på Club Med-eltid.
- Regina? Sanningen. - Jag kan bara inte gå.
- Varför? - Därför.
- Jag kan inte dansa. - Vi gick på dussintals baler ihop.
Din far var mer intresserad av att dansa med sin dotter än sin fru.
Det gör nog inget om du trampar Robin på tårna.
Det här handlar inte om Robin, eller hur?
Folk väntar sig en frälsare, inte en före detta elak drottning.
Hur kan de tro att jag kan rädda Merlin om jag inte ens kan dansa?
- Du kan om vi lär dig. - Nej.
Kloker.
- Ers Majestät. - Vänta.
Man måste lära sig att röra sig i klänning, inte i byxor.
Okej...
- Vadå? - Det ser lite skrämmande ut.
Om du vill att folk ska se dig som Frälsaren-
- kanske du borde välja nåt mindre ondskefullt.
Det är perfekt och det matchar till och med halsbandet.
Okej, följ mig. Känn bara efter. Kliv bakåt med vänster.
Går det bra?
Det är okej.
Redo? Och... Ett, två, tre, ett, två, tre.
Så där ja.
När vi är klara kommer alla i Camelot att tro att du är Frälsaren.
Jag minns min första bal.
Jag var åtta år och mamma sa äntligen att jag var tillräckligt stor.
Det var magiskt med alla ljus och musiken.
Jag tänkte: "Jag ser fram emot att dela det med min egen dotter."
Jag är glad att jag får dela det med dig, mamma.
Jag presenterar lady Emma och lady Mary Margaret.
- Swan, du ser... - Jag vet.
Jag presenterar Frälsaren.
Din jävel!
Du gjorde mig till den elaka drottningen.
Du är skälet till att ingen tror på mig, men jag ska motbevisa dig.
Jag ska bevisa för alla att de har fel.
- Det är bara... - Regina! Jag har hittat nåt.
En furie?
En demon från undervärlden som kräver in priset för magi.
Nån använde magi i Camelot, och betalade inte.
Ja, men Regina, furien kräver inte vilket pris som helst.
Den kommer när magins pris är ett liv.
Robin...
Är demonen här för att ta honom till undervärlden?
Ja, men portalen öppnas bara när månen står i zenit.
- Då har vi tid att stoppa den. - Det är inte så enkelt.
Det finns bara ett sätt att rädda Robin. Nån måste ge sitt liv.
Vet du vad jag ser när jag ser den där rosen?
Hopp.
Hopp? Med varje kronblad som faller är Rumpel närmare döden.
Men varje kronblad som är kvar är en chans att rädda honom.
Tack, Leroy.
Skulle du... Får jag lov?
David, titta.
Första förälskelsen. Jag grejar det.
- Du kan gå och presentera dig. - Är det din strategi, morfar?
Tänk på saken. Du är från ett annat land. Du är mystisk och spännande.
Bygg på det.
- Du såg törstig ut. - Du menar väl uttråkad? Tack.
- Har du inte kul? - Vi har bal nästan varje kväll här.
Ja, det är rätt tråkigt.
- Vad är det? - En gåva från Frälsaren.
En gåva från Frälsaren?
Ett tack för att jag räddade dagen när alla var fast i en annan värld.
Ja, jag gjorde det.
- Vad hjältemodigt. Är du riddare? - Bättre. Jag är författare.
- Jag heter Violet. - Henry.
Får jag avbryta? Det vore en ära att dansa med Frälsaren.
- Jag hoppas du har trevligt. - Ja, allt är...
- Vem är det som pratar med min son? - En bättre fråga är...
- Vem är du? - Vad pratar du om?
Låt mig berätta en historia.
En pojke kom hem till sin by i Den förtrollade skogen.
Det brann. Byborna skrek och hade skräck i blicken.
Hela hans värld brann som ett likbål.
Pojken gömde sig och bad om nåd.
Men det kom ingen nåd, bara en dödsängel.
Hon gled genom lågorna och njöt av fasan hon hade orsakat.
Innan hon försvann såg hon pojken.
Vet du vad hon gjorde mitt i fasan?
Hon log mot pojken.
- Du var pojken. - Och du var den elaka drottningen.
- Vem mer vet? - Ingen.
För Arthur hade förhindrat att jag gjorde det här.
Regina!
Nej, Swan, du får inte använda mörk magi.
Robin! Robin!
Nej! Nej! Nej!
Nej...
Swan, var i helvete är du?
Man brukar ge en flaska vin på inflyttningsfester.
- Vi måste prata. - Vi kan tappa din vrede på flaska.
Du har rätt, jag är inte Frälsaren.
Jag har inget val. Furien måste få sin betalning.
- Varför betalar du inte det då? - För att priset är ett liv.
Jag offrar ingen för att rädda Robin.
Ska du vara heroisk nu? Är livet dyrbart nu?
Emma, lyssna på mig. Jag känner dig.
Ditt goda jag finns kvar där inne.
Det finns inga goda eller onda versioner av folk.
- Kalla tillbaka furien då. - Nej.
Jag är färdig med att lösa dina problem.
Mina problem? Du kallade hit den.
- Tror du att jag gjorde det? - Vore jag här annars?
Det är ditt problem, du skyller jämt på andra.
Jag kallade inte hit monstret. Det är inte min skuld.
- Vems är den då? - Din. Du betalade inte för magin.
Vill du rädda Robin Hood? Gör det du måste då!
Kan du hela honom?
Varför funkade det inte?
Svärdet är förtrollat för att döda mig. Min magi kan inte hela honom.
- Men din kan kanske det. - Hon får inte använda mörk magi.
Det är därför du låtsas vara Frälsaren.
Poängen var inte att Robin skulle dö, och jag ber inte dig...
Jag ber henne.
Jag vet inte vad som sker om jag gör det.
Jag kan använda dolken för att tvinga dig, men jag ber dig.
Jag har förlorat kärleken förut, och jag tänker inte göra det igen.
Snälla, rädda honom.
Okej, jag ska försöka.
- Vilken stygg flicka. - Vad gör du här?
Jag är ju här för att hjälpa dig acceptera mörkret.
- Emma, vem pratar du med? - Ingen.
Det är för mycket för henne.
- Min kära, magin kostar. - Jag tar ingen för att rädda nån.
Ledsen, men det är reglerna. Jag hittade inte på dem.
- Priset måste betalas. - Okej, jag betalar det.
Det funkar inte så. Hon bad om magin, hon måste betala för den.
Det blir annorlunda, jag är Frälsaren.
Emma, vem pratar du med? Vad är det som händer?
Det är lugnt.
Jag klarar det här.
Robin! Robin.
Regina.
- Emma, är det bra? - Ja.
Jag känner mig lite yr. Jag ska nog vila en stund.
- Du gillade väl makten? - Nej. Jag gjorde bara det jag måste.
Om det var sant, varför stoppade inte kyssen det där?
Det smakar gott, va? Mörkret...
Där är den! Där borta!
Nej! Sluta!
Om du vill ha ett liv, ta mitt!
- Regina, vad gör du? - Det jag borde gjort i Camelot.
Du behöver inte göra det ensam. Jag är med dig.
- Jag med! - Jag ställer upp, tjejen.
Gud! Mår du bra?
Mår du bra?
Det verkar som om du hittade några som tror på dig.
- Hur visste du att det skulle funka? - Jag gissade.
- Vi tänkte inte låta dig åka. - Att trotsa monstret bevisade en sak.
Om nån kan rädda den här staden så är det du.
Mormor ger dig ett glas om du ber om det.
- Försökte du kyssa henne? - Ja, hon ryckte inte ens till.
- Det var tråkigt att höra. - Det är inte över.
I ett sekel försökte jag döda krokodilen.
Jag kan lägga minst lika mycket tid på att rädda den jag älskar.
Ja.
- Vad är det? Är den magisk? - På sätt och vis.
Det kallas för "jukebox".
Om du matar den sjunger den för dig.
Du är ju inte härifrån. Det tar ett tag att vänja sig vid vår musik.
Nej. Det känns som om jag har hört det här förut.
- Jag heter Violet. - Henry.
Hej.
Mary Margaret?
Det är okej, vi ska få tillbaka Emma, och vi ska vinna den här striden.
Jag vet...
Men du glömmer en sak, David. Om vi vinner så förlorar Emma.
Förlåt.
Vi brukar inte döda gäster här. Percivals handlingar var oförlåtliga.
Men han hade rätt, jag är den elaka drottningen.
I Camelot spelar det ingen roll vem man var. Det viktiga är vem man är.
Om du kunde rädda honom med din magi så är du verkligen Frälsaren.
Tack.
Främlingarna skrämmer mig, Arthur.
Enligt Merlins profetia ska de vara här.
Merlin säger vad som händer, men inte hur.
Percival...
...är död. Vem vet vilka andra bekymmer de för med sig?
De är här för att förinta den Mörka. Det blir inte lätt-
- men att hjälpa dem kan vara enda sättet att få dolken.
Guinevere, om jag inte gör Excalibur hel kommer vi att förlora allt.
Vad är det, min kära? Känner du dig utanför?
Vad gör du här?
- Jag har redan accepterat mörkret. - Ja.
Men jag är tillbaka för att det finns mer att göra.
Något som är större än oss.
Så länge den Mörka har existerat har en sak hållit oss tillbaka.
Familjen som vi så desperat försöker skydda.
Vänskaperna som gör det omöjligt att glömma vilka vi var.
Magin som hotar att omintetgöra våra ondaste handlingar.
Och det allra värsta är...
...kärleken som vägrar ge upp hoppet om oss.
Du förstår, hur vi än försöker kan vi inte gömma oss från ljuset-
- men det kan du ändra på, Emma. Det var därför du tog hit svärdet.
Du kan göra det som ingen av de onda före dig har gjort.
Du kan göra svärdet helt igen-
- och använda det för att förinta ljuset för alltid.
Trodde du att det skulle vara så enkelt, min kära?
Om du vill ha det där svärdet måste du betala priset.